Charles Floquet
Charles Floquet | |
---|---|
![]() | |
Stranická příslušnost | |
Členství | Republikánská unie |
Narození | 2. října 1828 Saint-Jean-Pied-de-Port |
Úmrtí | 18. ledna 1896 (ve věku 67 let) Paříž |
Místo pohřbení | Hřbitov Père-Lachaise (48°51′43″ s. š., 2°23′25″ v. d.) Grave of Floquet |
Rodiče | Marie Léocadie Etcheverry |
Alma mater | École d'administration Právnická a ekonomická fakulta pařížské univerzity |
Profese | politik a úředník |
Commons | Charles Floquet |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Charles Thomas Floquet (2. října 1828 Saint-Jean-Pied-de-Port – 19. ledna 1896 Paříž) byl francouzský politik a právník.
Vystudoval École d'administration, jako student se zapojil do únorové revoluce. V roce 1851 byl přijat do pařížské advokátní komory. Spolu s Léonem Gambettou a Julesem Ferrym patřil k hlavním odpůrcům Napoleona III. Byl právním zástupcem rodiny Victora Noira zastřeleného Pierrem Napoléonem Bonapartem.[1]
Za prusko-francouzské války byl pařížským místostarostou a podílel se na obraně města. Po vytvoření třetí republiky vstoupil do Republikánské unie a byl zvolen poslancem. V letech 1874–1875 zastával funkci předsedy Pařížské městské rady. Jako radikální republikán podepsal v roce 1877 Manifest 363 proti jmenování Alberta de Broglie předsedou francouzské vlády.[2] V roce 1882 byl prefektem departementu Seine. V roce 1885 se stal předsedou Národního shromáždění, v letech 1888–1889 byl předsedou vlády a ministrem vnitra. Dostal se do konfliktu s Georgesem Boulangerem, který vyvrcholil šermířským soubojem, v němž Floquet vyhrál.[3] V letech 1889–1893 stál znovu v čele parlamentu, rezignoval v důsledku Panamské aféry. Od roku 1894 do své smrti byl senátorem.
Jeho pomník na hřbitově Père-Lachaise vytvořil Aimé-Jules Dalou. V Paříži u Eiffelovy věže je po něm pojmenována Avenue Charles-Floquet, kde sídlí Velvyslanectví České republiky v Paříži.[4]
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ À nos Grands Hommes - La monumentalité en cartes postales : Personnage représenté : Floquet, Charles [p769]. anosgrandshommes.musee-orsay.fr [online]. [cit. 2024-07-18]. Dostupné online.
- ↑ Radicalisme et IIIe République - Le temps des divisions. Sénat [online]. [cit. 2024-07-18]. Dostupné online. (francouzsky)
- ↑ La crise boulangiste. gallica.bnf.fr [online]. [cit. 2024-07-18]. Dostupné online.
- ↑ ambassade République tchèque av Charles Floquet Paris 7 [online]. 2023-04-18 [cit. 2024-07-18]. Dostupné online. (francouzsky)
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Charles Floquet na Wikimedia Commons